Marnie...
Știu că am căzut de acord să luăm o pauză
și a fost o idee fantastică, Dumnezeule...
Ambilor ne-a dat oportunitatea de a experimenta
și a întâlni oameni noi și interesanți...
Tu ai experimentat puțin mai mult decât mine.
Mult mai mult. Ești ca un om de știință, cu experiențele lui...
Dar, evident, nu mă deranjează. Pentru că eu cred că suntem acum
mai puternici, dar treaba e Marnie, că au trecut doi ani.
Asta este o pauză lungă.
Și sunt gata să petrecem timpul împreună.
Mi-e dor de tine.
Mi-e dor de noi.
Am ceva pentru tine.
Ce credeți?
Oh, omule...
E deprimant. E chiar deprimant.
E oribil să te vadă cineva... așa..
Eu cred că este foarte drăguță. Cum funcționează?
- Ce naiba-i aia? - I-am cumpărat-o de Valentines Day,
atunci când a rupt-o prima dată cu mine. Devon, știu că nu-ți place foarte mult...
Nu, nu! O urăsc. De fapt când ai rupt-o cu ea, mi-am notat în calendar...
Ca pe o sărbătoare pe care o sărbătoresc cu un tort
cu chipul ei, și în loc să-l mănânc, îl zdrobesc.
Poți obține ceva mai bun. Meriți ceva mai bun.
Mulțumesc, dar am văzut cum e acolo și nu cred că există ceva mai bun.
Cum adică ai fost acolo? Când ai părăsit apartamentul?
Am ieșit la 4 întâlniri diferite, cu trei fete,
și cu un tip, nu știu care au fost
intențiile lor, dar a fost bine, am discutat, căuta un prieten.
- Știi care e problema ta, Kirk? - Care?
- Ești un homopudel. - Un homopudel?
Un om-pudel. Fetele vor să te scoată la plimbare, vor să te hrănească,
să te mângâie, dar nu fac nicio greșeală. Nimeni nu vrea să se culce cu o omotă.
- Nu, serios. Are dreptate. - Îți spun... dacă o vrei pe Marnie înapoi,
ea trebuie să creadă că, de când v-ați despărțit
viața ta a fost un continuu carnaval.
Sau ai putea fi... cine ești.
De ce nu ar fi suficient?
De ce nu-ți pui boașele aici, prietene?
Traducerea și adaptarea FlorinA - SubTeam
- Un carnaval? Serios, Kirk? - Da. A fost incredibil.
A fost o nebunie. Dar am avut grijă. Am folosit întotdeauna protecție.
Uneori dublă, pentru a fi sigur că nu există scurgeri.
Pentru... gonoree herpes și alte treburi...
Nu vreau asta.
Mă bucur că te-ai descurcat atât de bine cu fetele.
Adevărul este că vreau să dau toate la o parte și să revin la tine.
Kirk, știi că sunt acum cu Ron.
Încurcate sunt căile Domnului.
Kirk, se pare că o duci bine.
Da.
Mulțumesc, Ron. Dar noi eram în mijlocul unei discuții.
Vreți să vorbiți? Nicio problemă. Voi fi în camera cealaltă.
Mulțumesc, partenere.
Îmi cer scuze, încă un lucru. Ai și salsa?
O să caut singur. Baftă, piratule.
- Marnie ești cu tipul ăla? - Tipul ăla este om de afaceri.
- Ron are o pizzerie. - Asta este o afacere.
Nici măcar o pizzerie adevărată. Este o pizza expres.
Lucrând la pază la aeroport cu prietenii tăi
de rahat, asta nu te face să fii aproape pilot.
Ți-am adus ceva. În amintirea vremurilor cand ne plimbam printre tufisuri
lucrul ăsta e mai grozav. La mulți ani de Valentines Day!
- De acum 2 ani. - Bună, scumpo. E totul în regulă?
- Da. - Dumnezeule! Ce-i asta?
Cred că este o scrumieră.
- Nu, este ca să-ți ții cerceii. - Sau pentru asta.
Kirk, te rog să nu faci o scenă. S-a terminat demult.
Pentru Dumnezeu, mamă! Puțină intimitate, te rog.
- E în regulă, dnă Kettner. Bine.
Kirk, știi că mi-am pierdut părinții și am fost primită grozav de familia ta,
practic m-au adoptat, de când am rupt relația. Te iubesc.
- Marnie și eu te iubesc. - Lasă-mă să termin.
Te iubesc, cum iubesc... televizorul.
- Te iubesc cum iubesc pizza. - Superfast!
- Hei! Dylan! - Oh, Doamne!
Lasă-l pe fratele tău în pace!
Hei, ticălosule! Da, ai trișat, poponarule!
Mamă.
Prinde, Romeo. Voi fi în Porsche. Haide.
- Vii cu noi, piratule? - Nu, mulțumesc.
- Va fi și Chris Tucker. - Da, cred că sar peste.
- Nu vezi cuvintele care-mi ies din gură? - Chris Tucker, nu?
- Mamă, vine Chris Tucker. - Îmi place la nebunie.
Haideți, haideți, haideți.
Știi? E grozavă și pentru...
Biletele și pașapoartele la vedere, vă rog.
Mergeți.
Măi să fie. Mulțumesc că ai venit, Kettner.
Îmi pare rău că am întârziat.
- Nu ai o scuză mai bună? - Nu.
Gândește-te, inventează ceva.
- Nu. - Interesant.
Uită-te la asta!
Ia niște flori, șampanie ieftină...
Mulțumesc, dle Freeman. Pe mâine.
Să aveți un zbor plăcut.
Biletele și pașapoartele la vedere. Bună.
- Bună! - Ailo, alo... New York, nu-i așa?
- Big... City. - Big Apple.
Big Apple City. Am fost de multe ori acolo, pentru că am cântat acolo.
- Cânt într-o trupă. Conduc o trupă. - Hei, Stainer. Ai primit numerele...
- Pentru noile proceduri de zboruri. - El e Randy.
- Ce mai faci? - Ei bine, totul este în ordine.
Mulțumesc.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
Lingușitor. Du asta la gunoi.
- Este un memorandum. - Du-l la gunoi!
- Biletele și pașapoartele, vă rog. - Următorul!
- Doamnă, pantofii. - Îmi cer scuze.
Să mergem mai departe să dăm jos și cureaua.
Aveți oarece piercinguri? Despre care trebuie să știu?
- Întârzii. - Veniți să vedem ce spune detectorul?
Mulțumesc.
Nu, nu așa de repede. Dnă treceți în zona de control, vă rog.
- De ce, Fuller? - Nu știi niciodată.
Ai trecut detectorul peste acul de cravată.
Nu, nu am făcut-o.
- Ba da, ai făcut-o. - Ei bine, voi fi cu ochii pe tine.
Aveți tipi de ăștia care lucrează aici?
Da, și se întâmplă să fie șeful meu.
Mulțumesc pentru că ți-ai enervat șeful pentru mine.
Vă rog, oricând.
- Molly! Biletului. - Mulțumesc... Kirk.
Kirk?
- Scumpo, era să plecăm fără tine. - Cred că mi-am uitat Iphon-ul la pază.
Calmează-te. O să sun.
- Alo? - Cine este?
Nu știu, poate un tip cu un nou I-phone. Acolo cine este?
Nu știu, poate cel mai rău coșmar al tău.
- Încetează. - E în regulă.
Alo? Mulțumesc lui Dumnezeu că mi-am luat telefonul. Numele meu este Molly McCleish.
- Îmi amintesc. Ți-l aduc imediat. - Suntem pe cale să decolăm.
Îmi cer scuze, nu ar trebui să vorbiți la telefon. E rău pentru avion.
Scuzați-mă, sunteți doctor de avioane? Nu? Atunci taci naibii!
- Ei bine, îl duc la obiecte pierdute. - Ai putea să-l ții? Revin mâine.
Merg la o petrecere la Muzeul de Artă. Putem să ne întâlnim acolo?
Da, firește. Știu exact unde este. E în drum spre casă.
Domnule?
- Vorbește la telefon. - Hei, vezi-ți de treabă!
Trebuie să închid.
- Asta-i noaptea ta, Kirk! - Voi returna un obiect pierdut...
- Unei alte ființe umane. - Haide, omule, trebuie să fii optimist.
E emoționant! O noapte plină de posibilități. Pot să le miros.
- Știi de ce-mi aduce aminte asta? - De ce?
De momentul când Aladin a vrut
s-o întâlnească pe prințesa Jasmin.
- Ce? - Tu ești pe stradă
și acesta este la palatul.
Bine. Atunci tu ce ești?
- Eu sunt duhul. - De ce sunt atât de nervos?
E o prostie. Să punem capăt acestui lucru. Să mergem!
Da. Să luăm covorul magic.
- Wendy! - Felicitări! Petrecerea asta-i incredibilă
Este, nu?
- Bună! Scuze de întârziere. - Bună, Debbie. Arăți elegant!
Mi s-au adunat multe la spălat. Și ăsta e singurul care mi-a rămas.
- Vreți să-l scot? - Nu!
Du-te și te plimbă-te cu tava.
Știi ce spun, slăbănoago?
Scuze. O caut pe Molly McCleish.
- O s-o arestezi? - Nu.
- Dar tu? O să mă percheziționezi? - Nu, nu o fac aici la sol.
- Pentru zbor, dacă dorești. - Molly e sora mea. Este acolo.
Mulțumesc.
- Bună. - Bună.
- Ea e Patty. - Bună.
- El e prietenul meu, Devon. - Prințesa Jasmin.
- Iată telefonul. - Mulțumesc lui Dumnezeu! Mulțumesc.
- Mi-ai salvat viața. - Nu, te rog.
Nu a fost mare lucru. Cred că acum plecăm.
- Nu suntem îmbrăcați pentru asta. - Nu, e bine. Ar trebui să rămâneți,
să beți ceva.
Dați-mi o secundă. Luați de băut, dar nu din tava
de la sora mea.
Ce faci, grăsuțule?
- Ce a spus? - Cred că prietenul tău e bun.
Da, sigur.
Serios Kirk, nu te juca cu mine. Am nevoie de asta.
Devon, nu m-aș juca cu tine. A spus..." Cred că prietenului tău e bun. "
- Da? - Da.
- Da? - Încetează!
- Da? - Nu, nu, nu...
Ai o căsnicie fericită, amândoi știm că n-o s-o înșeli pe Karen.
Da, ai dreptate. Nu-i nevoie. Știi de ce? Pentru că fata aia
crede că sunt bun. Nu-i spune nimic lui Karen despre asta.
- Aperitive? - Da, sigur.
Le-am scăpat pe jos mai devreme, dar știți, le-am pus la loc.
Bine, mulțumesc mult.
Cum doriți.
La naiba!
- Ce naiba faci? - Îmi pare rău, dle...
Ce?
- Nu știu. - Kitty!
Nu, Kitty. E vina mea.
- Îmi pare tare rău. - Îmi arătați invitațiile?
Pot vedea invitația dumneavoastră?
N-ai fost inspirat cu directorul muzeului.
Da, dar nu ar trebui să fie astfel de evenimente culturale cu așa idioți.
Kirk! Dumnezeule! Mi-a spus Patty ce s-a întâmplat. Ce pot să spun.
Îmi pare rău.
Reputația mea în comunitatea artiștilor trebuie să fie atinsă...
- Dar cred că o să trec peste asta. - Aș dori să mă revanșez.
- Ești liber mâine seară? - Da, da. Da.
Pentru că avem bilete în plus la meciul Penguins cu Isles.
- Îți place hocheiul? - Dacă-mi place? Da, îmi place.
Bine! Sunt două bilete, poți să-l aduci și pe prietenul tău.
- Mulțumesc mult. E grozav. - Și sunt locuri bune.
Bine.
- Pa. - Pa.
- Noapte bună!
Foarte bine, prințesă. Vom merge pe covorul meu
fermecat de la Agrabad la Peștera minunilor...
Pentru o noapte de dragoste... și hochei.
- Voi merge, Stainer. - Serios?
Nu, nu mă place. Sunt puține lucruri în viață de care sunt absolut sigur.
- Tipa asta nu mă place. - Nu fi atât de pesimist.
Nu sunt un pesimist. E ca și cum spun că eu nu voi merge niciodată pe Lună și...
- Sunt în regulă cu asta. - Nu vrei să mergi pe Lună? Prostii!
Nu, niciodată nu voi merge pe Lună și e bine,
pentru că niciodată nu mă aștept s-o fac.
Nu știi. Cu tehnologia asta... Poate te duci pe Lună.
- Are dreptate. - Fata asta...
- E dată naibii. - Ai spus la fel despre Marnie.
- Marnie e o mizerabilă. - Hei, Marnie!
Vorbeam despre numele Marnie, cum că din păcate, nu este prea folosit.
- Du-te naibii, Stainer! - Nu am terminat.
Mai degraba folosit pentru mizerabile.
- Kirk, mergi la Branson luna viitoare? - Nu cred.
Deoarece ne-au invitat pe mine și pe Ron și am vrea să mergem dar,
o să fie ciudat pentru tine.
De fapt ne-ar putea prinde bine o călătorie și în special la Branson,
dar totul depinde de tine.
Da. Ar trebui să mergeți. E distractiv.
Mulțumesc. Bine.
Îl ia pe noul ei iubit la Branson, cu părinții tăi.
Nu știi dacă să râzi sau să plângi.
- Mulțumesc mult. - Am 20 de dolari.
Patru beri, vă rog. Trei? Două?
- Pare frumos. - Erau toți banii mei.
- Dumnezeule! Este aici. - Ce? E tipa aia?
Da, m-am gândit că n-o să apară. Bună!
- Ai primit bilete, sunt în regulă? - Da, mulțumesc foarte mult.
Super. Ți-o amintești pe Patty?
- Bună. - Bună. Desigur.
Nu credeam că vei veni. E incredibil.
- Bună. - Stainer.
- Poftim? - Stainer.
- Ce! - Stainer!
Numele lui e Stainer.
Cum să nu.
E doar o poreclă. Nu înseamnă nimic. E ca și... Greg.
- Semeni cu un fost iubit din liceu. - Ce liceu? Poate am fost eu.
- Nu, el este în comă. - Oh! Unde naiba sunt berile?
- Bine, o să ne întâlnim la locuri. - Perfect.
- Kirk, Molly e tare de tot. - Da, știu.
Vezi ce faci? Te cuplezi cu târfa de prietena ei.
Va fi perfect pentru tine pentru că ție-ți plac târfele.
Nu, nu-i așa. Patty nu este o târfă. E... diferită.
Da, e diferită pentru că e târfă și altele nu sunt.
- Haide Dale, ia omul nu gheața! - Da, haide, idiotule!
Scuze. Jucătorul la care am țipat e atacant și pentru un anume motiv e în apărare.
Dar îți dai seama că e acolo pentru a transforma o lovitură de pedeapsă?
- De fapt chiar asta se întâmplă. - Lasă crosa jos!
- A fost bine? - Da.
- Îmi place strategia ei de hochei. - Da.
Hei, Molly. Jucătorul ăla te cunoaște?
- Puțin. - Puțin?
Haide, ridică-te! Ești de rahat!
Aduc ceva de băut. O să aduc niște bere, băieți.
Bine.
Înțeleg ce se întâmplă. Da, "voi aduce niște bere, cu tine. "
Voi doi stați aici. Discutați.
Bună.
Ai o misiune.
Ascultă, Kirk, că tot am rămas singuri, Molly a încercat să mă cupleze,
de asta m-a adus aici în seara asta,
dar sincer, nu sunt interesată. Fără supărare.
Nu mă supăr. Presupun că nu sunt genul tău.
- Vorbeam despre Stainer. - Ce?
Crezi că avem o dublă întâlnire sau cam așa ceva?
- Da... - Dar asta ar însemna că Molly...
- Nu. - Da.
Kirk, Molly ține la tine.
Kirk, te iubesc, dar e imposibil ca Molly să te vrea pe tine.
De ce ar aduce o prietenă și ți-ar oferi două bilete?
Ei bine, Molly a adus-o pe Patty pentru tine,
dar Patty a crezut că ești un idiot.
Acum chiar ai luat-o razna. Vrei să spui că cea mai tare tipă din viața mea,
te vrea pe tine și un un hamburger si nu mă vrea pe mine?
Ascultă-te ce spui. Du-te naibii!
- O realizare impresionantă, Kirk. - Sigur. Asta se va întâmpla când
Jack se va culca cu nevastă-ta.
- Deja s-a întâmplat? - Practic, da.
- Îmi pare rău. - Vreți să vorbiți sau să jucați?
Tot ce spun este că această fată superbă, nu vreau să-l judec pe Kirk...
- Dar, e vorba de ceva serios. - Hei, idiotule!
- Idiot? - Da, voi arunca primul.
- Bine, îmi pare rău. - Pentru numele lui Dumnezeu!
- Ce s-a întâmplat? - Să-și aștepte rândul.
Serios?
Cu tot zgomotul și prostiile astea, prietenul meu
va fi atât de distras în viziunea periferică.
- Calmează-te, Stainer. - Nicio problemă.
Dă-i drumul, atunci.
- Ce faci acum? - Ticălosule.
- Te crezi tare, durule? - Da, rahatule.
Ticălosule!
Îmi pare rău.
Așadar, îmi place Kirk, dar nu merită mai mult de 5.
Stainer, nu crezi că ești rău. Măcar un 6.
Un 6? Spune ce vrei, dar eu sunt cinstit.
Haide, nu e rău. Încă o jumătate de punct, pentru că este simpatic.
Și jumătate pentru că e amuzant. Care face în total 6. Devon are dreptate.
Dar pentru că are un rahat... scădem un punct.
- Ce e în neregulă cu Neon-ul meu? - Nu știu, cu excepția faptului că,
oamenilor nu le place mașina aia. Așadar, revenim la 5.
Între timp, Molly, e un 10 pe bune. Iar această diferență de 5 puncte
este o prăpastie mare.
- Prăpastie? - Prăpastie.
Și nu poți sări mai mult de două puncte.
- De unde ai scos prostia asta? - Crede-mă, Kirk...
- Nici eu nu pot lua un 10. - Nici chiar tu, nu-i așa?
- Eu sunt de 6! Bine? - La naiba de 6. Eu de cât sunt?
- Ești de 8. - Bine. Sună bine.
Dar eu mai primesc un punct, deoarece sunt într-o trupă.
Ești într-o trupă de imitatori. Sunt sigur că nu contează.
Adult Education e o trupă tributară. Asta mă urcă la 7.
Într-o zi bună, pot ajunge la 9.
- Dar tâmpenia ta de mașină? - La un artist, nu se ia
în calcul mașina.
Nu vorbim de excepțiile artiștilor, vorbim de tine.
Se numește "stea rock." Uită-te în dicționar.
E acolo. Lângă tine.
Băieți, cred că este ridicol. Dacă cineva te iubește cu adevărat, atunci ești de 10.
Dumnezeule! Cine ești tu, Hannah Montana?
Deoarece tot ceea ce spui acum, nu-l ajută pe Kirk.
Ce?
Alo? Bună, Molly. Bine, dar tu?
Ce-a spus, Kirk?
Cred că mi-a cerut să ieșim.
Bravo, Kirk!
A zis ceva de Wendy, că ea crede că sunt bun?
Nu. - Du-te! Mă întreb dacă e pe Facebook.
- Devon, tu ești pe Facebook? - Da, am 37 de prieteni.
Grozav.
Mol! Ce zici de asta pentru întâlnirea ta de astă seară?
Katie, este cel mai dezgustător lucru pe care l-am văzut în viața mea.
Stai, ai o întâlnire? Cu Kirk?
- Daca va iesi rau intalnirea pe cine suni? - Nu vreau.
Nu, serios. Lucrezi la agenție de când mătușa ta a murit.
- N-o să am nevoie. - Cum dorești.
- Care-i problema ta cu Kirk? - Nu am nicio problemă cu Kirk.
Am o problemă cu întâlnirea ta cu Kirk.
De ce?
Ai ieșit cu Cam și ai suferit, așa că ai ales pe cineva ca Kirk
pentru că el este sigur.
Da, sau poate pentru că este un tip de treabă.
E grozav! Dar amândouă știm că nu este genul tău cu care să ieși.
Da, știu.
La naiba!
Hei! Ce s-a întâmplat? Arăți îngrozitor, pe lângă asta.
Aseară am dormit cam 30 de minute. Ce-o să discut cu Molly în seara asta?
O să vorbesc tot felul de lucruri ridicole timp de 2 ore?
- Nu știu. Te-ai descurcat bine la hochei. - Pentru că am crezut că nu aveam șanse.
Dar acum mi-a cerut să ieșim. Nu înțeleg.
De ce m-a invitat?
- Ești pe moarte? - Ce?
Poate că e un binefăcător
bogat care îți îndeplinește o dorință înainte de a muri? Ca în Marile Speranțe.
- Ai citit cartea? - Da, omule.
- Este așa de ciudat! - Nu sunt bolnav.
- Mulțumim pentru grijă. - Este o ghicitoare.
Spune-o pentru mine.
- Haide pe acolo mai bine. - Cine-i?
Ce? Nimeni. O fată cu care m-am cuplat când am fost beat. E o psihopată.
- Pe aici e mai rapid. - Ce?
Acest loc e grozav. Am încercat să mă gândesc la faptul
că n-am mai fost aici înainte. E argint adevărat? E frumos.
Este un loc minunat. E deschis...
Ca un spectacol de televiziune.
- Ești nervos? - Da.
Doamnă, domnule...
- Puțină gheață, vă rog. - Desigur.
- Vorbești franceza? - Puțin.
- Am întrebat cum să ajung pe plajă. - Fantastic.
Ai și alte talente ascunse despre care ar trebui să știu?
- Sunt avocat. - Ești avocat?
- Ei bine, nu... Nu sunt... - Scuză-mă un moment.
Doamnă, doamnă! Revin imediat.
Scuzați-mă, dnă. V-ați uitat haina. - Mulțumesc.
Mulțumesc încă o dată.
Nu, nu lucrez aici. Doar v-am înapoiat haina.
- Mulțumesc. - Să aveți o noapte bună.
Mulțumesc.
- Scuze. - Scuze, amice.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Noapte bună! - Noapte bună.
- Cam? - Mol?
- Ne vedem acolo. - Credeam că ești tot la New York.
Negativ. Am ajuns în această dimineață.
Bună!
- El e Kirk. - Bună, amice. Mulțumesc.
- Te pot ajuta? - Eu vreau un whiskey și dna...
Un Martini sec cu 3 măsline. Mulțumesc. Preferatele ei.
- Cred că este o greșeală. - Poftim?
E cu mine.
O greșeală corectă. Îmi pare rău. Poftim.
Cam, el este Kirk.
- Ce bine să vă cunosc, dle! - Mă bucur să vă cunosc, dle.
- Cam. E diminutivul de la Cameron? - Nu.
De la ce ar trebui să fie?
Ce amuzant! Prietenul tău e amuzant, Molly.
Vă mulțumesc. Mulțumesc mult.
- Ne vedem săptămâna viitoare? - Patty și cu mine lucrăm
la o expoziție, iar Cam e cel care o organizează.
Cel care e organizează? Sunt mai mult de atât.
Molly și cu mine ieșeam împreună.
Așadar... Am plecat. Îmi pare bine de cunoștință. Ne mai vedem, scumpo.
- La revedere. - La revedere, Cam.
- Pare grozav. Cu adevărat. - Facem comanda?
- Da. - Bine.
Aveam o afacere cu un bufet, în timp ce eram la colegiu...
Și mă întrebam dacă asta era ceea ce vroiam de la viață.
Apoi m-am oferit să organizez
petrecerea de la sfârșitul anului și mi-a plăcut.
Așa că, am închis firma, și am intrat
în afaceri cu Patty.
Ai găsit ceva ce-ți place, e uimitor.
Da, e uimitor. Dar sunt plictisită. Dar tu?
Eu? Născut și crescut în Pittsburgh.
Am avut de gând să merg la colegiu, dar tatăl meu
a decis să cumpere o piscină. Îl am pe Stainer coleg de serviciu
la pază la aeroport, iar restul este rock-n-roll.
- Agent de pază azi, ce va fi mâine? - Ei bine, nu știu...
Câteodată când sunt la lucru mă uit pe fereastră și văd
acele avioane decolând, zburând spre anumite locuri și mă gândesc și eu că
aș putea face asta, indiferent dacă ar fi avioane de pasageri
sau de marfă, îmi place acest sentiment de libertate.
Da.
- Știu ce vrei să spui. - Ei bine, ăsta-i secretul meu.
- Ar trebui să faci asta, Kirk. - Mulțumesc. E ușor pentru tine.
- Ți-ai schimbat slujba imediat. - Nu. Părinții nici nu știu că am renunțat.
Nu. Tata e un tip de modă veche.
E interesat de securitate, să plătească facturile...
Și cred că avem o problemă de comunicare și...
Aș vrea să nu fi fost așa, și poate, într-o zi nu va mai fi.
Da.
- Nu răspunzi? - Bine.
- Știi ceva? E în regulă. - Serios?
Da.
Sunt Molly McCleish. Îmi pare rău că nu pot răspunde. O să vă sun înapoi.
Ce?
N-am mai fost vreodată condusă acasă de un chelner.
- Nu, nu prea se întâmpla. - Așa e.
- M-am distrat bine. - Da?
- Da. - Și eu îți mulțumesc.
- Nu te gândești la Cam, nu-i așa? - Nu. Cam și mai cum?
Am uitat complet cât de bine arată și ce piele hidratată are.
Ei bine... centura este... defectă. Lasă-mă să ajut.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Te-a sărutat? Ea, cu gura ei te-a sărutat? Cu un scop?
- Da, știu. - Sunt atât de fericit pentru tine, Kirky.
Eu nu, eu sunt nervos.
Adică, mă simt de parcă universul a ieșit de sub control. Unul dintre noi va muri.
Ce urmează? După ce luați masa. Mă refer la relațiile sexuale.
Ei bine, va veni să ia masa duminică, cu părinții mei.
- Ce? - De ce?
Nu poți face asta. Tu sari peste șase pași.
- Ea mi-a cerut, n-am știut ce să-i spun. - Ar trebui să ai grijă.
20 de minute cu familia ta și va cere mandat de restricție.
A spus ceva despre Wendy? Cum că-i place de mine?
Mișcă, mișcă, mișcă...
- Tată? Mamă? - Despre asta vorbeam.
Bună, scumpule.
- Bună. Sunt mama lui Kirk. - Bună. Sunt Molly.
Bună.
- Încântat... - Că te cunoaște.
- Da. Bună. Plăcerea e a mea. - Mulțumesc.
- Pot merge la baie? - Acolo, dragă.
- Mulțumesc. Trebuie să merg la baie. - Da.
- Pe acolo? - Da, pe acolo.
Și nu te descărca în numărul unu.
- Poftim? - Nimic!
Dumnezeule, tată! E oaspete. Nu poți face o excepție?
Avem o instalație foarte delicată.
- Scumpule, e foarte frumoasă. - O să ne uităm la TV.
- Lovit! - Din prima.
Mi-au spus că nu veți fi aici, că aveați ceva de lucru.
Leroy l-a concediat din nou.
Ca și cum el, n-a venit niciodată băut la lucru.
Am adus o fată cu mine, așa că
te implor din suflet, să nu fii un idiot.
- Fac tot ce vrei. - Concurs de lovituri la poartă.
- Cum m-am descurcat? - Doar 58 de secunde.
La naiba!
- Bună, partenere. - Ron, ești aici, așa că...
- Cine vrea, cine vrea? Îi arăt. - Oh, da!
- Încetați, băieți! - Erecții de patrulare!
- Bună, Kirk. - Bună. Ea e Molly.
Molly, el e fratele meu Dylan. Logodnica lui, Debbie.
- Și... Marnie și Ron. - Bună tuturor.
Așa salută ei, Molly.
- Cine ești tu? - Este Molly.
- De ce e aici? - Am venit cu mine.
- Ai venit să ridici vreo mașină, ceva? - Nu, dar mulțumesc de întrebare.
- Ești asistentă socială? - Nu.
- Am fost evacuați? - Nu.
- Ești târfă? - Dylan!
Adică prostituată.
- Dumnezeule! - Nu.
Kirk și cu mine am luat masa aseară și am zis să ne
adunăm cu familia sa, a trecut ceva timp de când
nu am mai luat cina în familie, așa că... Sper că nu vă supărați.
Că m-am autoinvitat.
- Vino aici, fată! - Nu, nu am costumul de baie.
Poți veni în lenjerie de corp, e ca un bikini. Acoperă toate părțile.
- Da, lenjeria e bună. - Ron!
E ca pe vremuri.
Lenjeria de corp ar fi bună, dacă aș purta așa ceva.
- Masa e gata! - Venim!
- Mama gătește grozav. - Super.
După tine.
- Sigur nu vrei, tată? - Tu ce crezi, vreau.
Nu ți-am făcut complimente pentru coșulețe. Sunt bune!
Dylan, știi, cred că dacă-ți ceri scuze, Leroy te va primi înapoi.
La naiba cu el! Dintre toate forme, nu am de ales.
Mai devreme vroia să atragă atenția cu asta.
Omule, pot transforma orice mașină în 15 minute, așa că...
- Da! Știi de ce? - Nu.
Două cuvinte.
- Încălzirea globală. - De fapt Dylan, conform filmului
"The Day After Tomorrow", lumea este în răcire.
Da.
Ce faci? Cum ești? Ai nevoie de ajutor cu... La naiba!
- Tu nu porți lenjerie de corp? - Dylan!
- Deborah, toți ne gândim la asta. - Dacă te gândești la vreo strategie
- de plecare, nu voi fi ofensat. - Nu, nu plec nicăieri.
- Cu ce te ocupi? - Organizez evenimente.
- Vezi? Asta-i afacere. - Îți folosește creierul.
- Mulțumesc, Dylan. - Așteaptă să termine.
Aduci o trupă, umfli câteva baloane, oamenii plătesc mult pentru asta, nu?
Da.
Nu port lenjerie intimă.
Molly, fii atentă...
Debbie și cu mine ne căsătorim. De câți bani e nevoie pentru o nuntă?
- Dylan, nu pare puțin nepotrivit? - Făceam puțină conversație,
așa că nu te supăra, Kirk.
Nicio problemă. Multe lucruri influențează prețul unei nunți.
Avem aproape 100 de invitați și vom face întreaga temă Nascar în Las Vegas.
O să-mi fac o rochie imprimată cu steaguri, mulată pe corp, iar Dylan
va avea un smoching portocaliu, cu un logo pe spate... HomeDepot.
Nu ați mai văzut așa ceva, nu? Cât costă?
Prețul de bază este de 15.000, la 100 de invitați, îmi imaginez că va fi
în jurul a 50.000 de dolari.
- Pe naiba! Ce? - Pe naiba!
- Pe naiba!
Asta-i o grămadă de 15 minute de transformări, nu-i așa, Dylan?
- Trăiești pe picior mare, nu-i așa? - Uneori.
Și ai dreptate. Și nu porți lenjerie intimă.
- Ce cauți cu idiotul ăsta? - Dylan!
- Bună întrebare! - Asta-i o întrebare bună?
- Molly, îmi pare rău. - E în regulă. Știți... vreau să spun...
Nu știu... chiar nu știu.
Mă face să râd, nu încercă să mă impresioneze și
cu el, pot să fiu eu însămi.
Ce dulce!
- Trebuie să ai grijă de ea. - Te face să râzi? Ești comediant?
- Spune-ne o glumă, Sinbad. - Am înțeles ce-ai spus, Molly.
Ăsta-i blestemul să fii o femeie atractivă. Bărbați întotdeauna ne-au pus pe
un piedestal, așteptând să fim ceea ce nu suntem.
- Noi? - Haide, Marnie, fii realistă.
Ce?
Bine, știi, Molly? Facem o excursie de familie la Branson pe data de
- 31 și cred că ar trebui să veniți și voi. - Nu cred că...
- Nu cred că e o idee bună. - Da, ar trebui să veniți.
- O să iau eu biletele. - Branson este mic.
- Branson e un loc mare! - Taci, Ron!
- Putem merge? - Da, este decizia ta.
- Bine, voi vedea ce pot face. - Relaxează-te.
Molly, cred că ar trebui să știi ceva. Kirk și cu mine am fost iubiți.
Dacă veți fi suficient de mult împreună, vei primi așa ceva.
- Mulțumesc, Dylan. - Este a mea, pentru cercei.
- Kirk, arăți foarte bine. - Mulțumesc și tu... mulțumesc.
- A fost fantastic să te cunosc! - Și pentru mine.
Ești deosebită, Dumnezeule!
Branson. Gândește-te la asta.
Bine?
- E grozavă. Pe curând, piratule. - Da. La revedere, piratule.
Haide Molly, ești musafir. Nu trebuie să faci asta.
- Nu mă deranjează. - Ești gata? Tu și cu mine, jos.
Dylan, nu mai suntem copii. Chiar trebuie să facem asta?
Mamă?
Kirk, du-te să te joci cu fratele tău. Vrem și noi să rămânem singure.
Mi-ai promis, așa că haide, lașule!
- Ne vedem jos. - La naiba!
Haide, dați-i drumul! Haideți!
- Asta a fost slabă! - Nu a văzut-o, dar a oprit-o.
Haide, Dylan!
- Acum te crezi tare că ai o gagică bună? - Nu. Poate am doar puțin noroc.
Nu ești mai bun decât mine. Vezi toate aceste trofee au numele meu.
Primul loc, primul loc. M.V.P.!
Nu cred că sunt mai bun decât tine. N-am spus asta niciodată, și da.
- Molly arată puțin mai bine decât mine. - Puțin? Îți bați joc de mine?
Cred că toți suntem de acord că Debbie e al naibii de bună.
Mulțumesc, iubitule.
Și gagica asta a ta, o face să arate ca un porc.
- Ești un idiot, Dylan! - Vezi? Întotdeauna spune prostii.
- Vreau să mai am un copil! - Băieți, este egalitate.
În hochei nu există egalitate. În viața nu există egalitate.
Ultima lovitură, câștigătorul ia totul.
Haide, Kirk, poți s-o faci. Nu-i cu nimic mai bun.
Haide, Dylan! Apără asta! Ești campion meu, scumpule!
- Kirk este un ratat! - Dumnezeule, Debbie!
Vrei să faci asta? Să o facem.
- Bravo! - La naiba!
Dylan!
Pardoseala e alunecoasă! Păpucii ăștia sunt de rahat!
- Hei, sportivitate. - Du-te naibii!
- Pauză. - Vouă vă trebuie pază că sunteți idioți.
Dumnezeule!
- Aduc niște vin. - Bine.
- Locul ăsta e grozav. - Mulțumesc.
Îmi amintește de acasă, exceptând faptul că...
La mine este o cocină de porci, dar acest lucru...
Cât timp...? Dumnezeule, ce naiba-i asta?
Acesta este căpitanul Pickles. Am grijă de el când părinții mei sunt în vacanță.
- Ce-i? Un câine sau un cal nenorocit? - Așează-te!
- Eu sau câinele? - Tu.
Nu-i plac oamenii care stau în picioare. Se simte amenințat.
- Devine puțin... neliniștit. - Neliniștit?
Am venit cu pace.
Mulțumesc.
Noroc!
- Stai, nu vreau să merg prea repede. - Sigur, nicio problemă.
Să nu mă înțelegi greșit. Când am încredere în cineva, experimentez
și sunt foarte generoasă.
Da și eu. Îmi place să experimentez
și sunt foarte generos. Foarte, foarte generos.
Sunt un iubit tare caritabil.
- Nu te poți opri o secundă? - Nu.
- Dragă, ești acolo? - Tată?
- Oh, Doamne! - Ești acolo?
- Ce mai faci? - V-ați întors mai devreme!
Am venit să luăm câinele.
Sper că nu întrerupem nimic.
- El e Kirk. - Charles McCleish. E o plăcere.
- Nu, nu... - Nu?
Eu nu... Dumnezeule! Ce nepoliticos sunt.
Trebuie să fiți epuizați. Vă rog luați loc. Odihniți-vă picioarele.
- Ca în aer liber. - Mulțumesc.
Drăguț din partea ta.
- Cred că avem pulovăr la fel. - Serios?
Așadar...
Nu, nu face asta.
Nu căpitane, Pickles. Nu căpitane...
Pickles!
Kirk?
Scuzați-mă, mulțumesc pentru această seară minunată.
Noapte bună.
Fantastic!
Devon, îți dau 50 de dolari dacă înjuri o dată. 75, doar înjură o dată.
- Nu voi spune asta. - Nu fi prost!
Spune doar "rahat." Îți dau 100 de dolari.
Kirk, schimbul meu începe peste jumătate de oră, dar sunt emoționat
- așa că am venit mai devreme. - Da. A fost atât de emoționat.
- Încât a venit mai devreme. - Da. Ți s-a întâmplat ceva?
Spunea ceva, Stainer, pentru că ai venit mai devreme.
Isuse, Devon! M-ai bârfit! Mulțumesc mult.
- N-am vrut să le spun, Kirky. Scuze. - Nu ajuta nimic. Ii scapa.
- Da, da. - Mulțumesc. Duceți-vă naibii.
- Bună, băieți. - La naiba!
- Kirk, putem vorbi un minut? În privat. - Nu există secrete aici, Marnie.
Bine... Cred că am făcut o greșeală și
văd o schimbare la tine și îmi place așa că...
Să fim din nou împreună. Măcar să încercăm.
- Sună interesant! Nu, nu cred. - Dar ai rupt-o cu Molly.
M-a forțat.
Isuse, Devon. Uite, Marnie, m-am gândit la ce mi-ai spus...
Și am ajuns aici, deoarece o altă fată este interesată de mine.
Nu e asta. Uite, Kirk, sunt foarte îngrijorată de relația voastă.
Pare a fi o târfă, așa că-ți spun dacă ai vrea să fim împreună,
cum am fost înainte, sunt dispusă să iau în considerare despărțirea de Ron.
- Ce? Ești încă cu Ron? - Piratul?
Da.
Nu risc să rămân singură deoarece Kirk, nu știe ce-i bine pentru el.
Uite Kirky, în adâncul tău știi că nu va merge între tine și Molly.
Iar eu nu pot suporta să te văd rănit. Dacă asta mă face să par că-ți vreau răul,
atunci așa să fie.
Jenant!
Iisuse!
Hei, ai venit iar în pantaloni noi?
Ne poți spune, suntem prietenii tăi.
Devon, de ce le-ai zis că m-am despărțit de Molly?
- Pentru că am crezut că ai făcut-o. - Nu. Suntem într-o situație nefericită.
- Nefericită? - Da, dificilă, complicată.
- De câte ori ai sunat-o? - De cinci ori.
- Și de câte ori ai sunat-o cu adevărat? - De 17.
- E gata, omule. Povestea de dragoste. - Ce?
Așa se cheamă. Poveste de dragoste.
Ai fost cu Molly contrar forțelor naturii.
- S-a terminat, omule. - Nu, nu s-a terminat.
Și sincer, m-am cam săturat că voi toți pretindeți că știți totul.
Nici măcar eu nu știu încotro mă îndrept.
- Tina Jordan, știe. - Cine naiba-i Tina Jordan?
A fost Molly a mea.
- N-ai vorbit niciodată de ea. - N-am vrut să-mi poarte ghinion.
A fost perfectă.
Perfectă... umeri pistruiați. În orice caz...
După două luni gata, m-a dat la o parte.
După cu arăta era de 10. De 10 plus.
Iar eu eram de 6, poate un 7. Nicicum nu puteam acoperi diferența.
Vorbind în mare, am fost deprimat luni de zile.
Asta a fost? Ai spus ai erai bolnav.
- Da, bolnav de inimă. - Doamne, cum este vaginul tău?
- Taci, Jack! - Amice, uită de Stainer.
- O poți recupera... - De ce nu privești în ochii lui Kirk
să-i spui că gândești cu adevărat că a terminat-o cu Molly?
Bine.
Kirky, eu cred sincer că...
Cred că totul este posibil.
- Totul este posibil? - Haideți! Sunt un milion de exemple
de tipi precum Kirky care s-au căsătorit cu femei frumoase.
- Cum ar fi? - Lyle Lovett și Julia Roberts.
Richard Seymour și Heather Locklear, apoi a fost cu Denise Richards.
Toți sunt artiști. Regulile nu se aplică acestor oameni.
Kirk, imediat ce înregistrezi un album
și câștigi un disc de platină, te poți culca cu orice ființă umană vrei.
Bine, bine. King Kong și Naomi Watts.
Niciodată consumată. Platonică în totalitate.
- Stephen Hawking și asistenta lui. - E un maestru al spațiu-timpului.
- Știe despre găurile negre și alte prostii. - Ce spuneți de președintele Franței și
- fata aceea care era cu Mick Jagger? - Știe despre vin și are accent franțuzesc.
Și să sărute ca un nenorocit.
- Stați puțin! Bestia. - Cine?
Bestia, din "Frumoasa și Bestia" Bestia vroia să fie iubită de frumoasă,
și nu era bogat sau artist deși avea o voce incredibilă.
Ăsta-i un desen animat. Și da, este un caz la un milion.
Ai nevoie doar de unul. Voi vorbiți despre relații, dar adevărul este că...
Eu sunt singurul căsătorit dintre noi.
Da. Și nu-i nicio problemă că am fost doar cu o fată.
Pentru că a fost fata potrivită, de asta m-am căsătorit cu ea.
Așadar Kirky, să-ți spun ceva. Dacă Molly e fata potrivită,
este tot ce contează. Ridică-te, ridică-te și du-te la ea.
Te duci și-i spui..."Sunt Kirk Kettner, și sunt aici, în fața ta,
chiar aici, iată-mă aici sunt".
Ceva de genul ăsta.
Frumos.
- Perfect. - Mulțumesc.
Am fost în grupul de discuții. Nu pot uita asta.
Iat-o.
Trebuie să mergi acolo mândru și să-i spui "Hei, am venit în pantaloni."
- Asta e ceea ce trebuie să faci. - Știu că nu sunt prea bun la asta.
- Dar acesta nu poate fi un sfat bun. - Da. Nu voi face asta.
- Nu are de ce să-ți fie rușine. - Până la urmă îi faci un compliment, nu?
- Ai încredere. - Nu mă costă nimic.
La naiba, Molly! Ora șase.
- Bună Molly. - Bună.
- Ai primit mesajele mele? - Da, le-am primit, Kirk.
Ce naiba s-a întâmplat aseară, Kirk?
Te-ai comportat ca un ciudat cu cpt Pickles
și nici nu te-ai ridicat de pe canapea
ca să dai mâna cu tata.
Ți-am povestit doar, că e de modă veche.
- Știu, îmi pare rău. - Am petrecut toată ziua cu familia ta
și tu nu poți petrece 30 de secunde cu a mea. Ăsta e un semn de întrebare.
- Nu e un semn de întrebare, Molly. - Kirk, nu pot să fac asta aici.
- Am de lucru. - Bine. Scuze.
Am ejaculat în pantaloni.
Ne-am încălzit prea tare și...
Nu în fiecare zi am o tipă așa de fierbinte...
Deasupra mea și am fost emoționat tare și înainte să știu că
părinții tăi erau în cameră, stăteam acolo cu
o stridie gigantică în pantaloni...
Bine. Scuze.
Îmi pare rău.
Măcar este cinstit.
- Mulțumesc pentru sfaturi. - A fost oribil. Cred că am a...
- Niciun tip normal n-ar inventa asta. - Nu-i așa?
- Ar trebui să mergi să vorbești cu el. - Da.
Așteaptă o secundă. Și... iată că vine.
Uite, râd.
Se să... se sărută!
Da!
- Ești la fel ca Yoda. - Da, știu.
Sex-Yoda.
- Forța este puternică în tine, Jack. - Trebuie să ne încredem în sistem.
- A mers bine. - Știu.
- Este extraordinar, nu-i așa? - Kirk, nu?
- Bună, Cam. - Mă bucur să vă văd din nou, dle.
- Ascultă, Kirk, putem vorbi un minut? - Da, cred că da.
Ascultă, Kirk, știu că băieți ca tine au o
relație sinceră cu prietenele lor.
Corect?
- Băieți ca mine? - Nu mă înțelege greșit.
Nu am nicio problemă cu stilul tău de viața.
Că doi sau mai mulți bărbați adulți
vor să aibă intimitate, nu-mi pasă.
Nu știu ce ți-a spus Molly despre mine,
dar dacă ți-a spus ceva de rău, așa e.
- Poate o merit. - Cam, nu am...
Dumnezeu mi-e martor, o s-o recapăt.
- Grozav. - Pot conta pe tine
- să pui o vorbă bună pentru mine? - Pentru asta sunt aici...
- Ești omul meu, Kirk. - Mulțumesc. Sigur.
- Simți toleranța? - Omule, homosexualii miros bine.
- E fantastic! Are cineva o cameră? - Steiner...
- Ce? - Nu e...
Da, cred că este.
Apropo, Kirk. Poți fi mai bine decât cu tipii ăștia.
Ăsta e simpatic, dar ceilalți doi... Ai și tu mândria ta, partenere.
- Sincer, aș putea face sex cu tipul ăla. - Da, și eu.
- Ce face sora ta? - Face 21 de ani weekend-ul viitor.
Încă nu are nicio direcție.
Vine la cină și vreau să-i dau un sfat dar,
nu știu ce să-i spun.
Nu ai ce să-i spui. Are 20, nu 30 de ani. Și ea nu e ca tine.
Când aveam 20 de ani nu știam nimic clar. Uită-te la mine acum.
Sunt agent de securitate, trăiesc într-un vis.
Ai dreptate, poate eu sunt prea dură cu ea.
Îmi pare rău, dar vine la cină?
Face 21 de ani! Trebuie să dai o petrecere.
Asta e ceea ce faci. Organizezi petreceri.
Nu pot să cred că nu m-am gândit la asta.
Este o idee foarte bună.
Kirk, ați avut 10 întâlniri și nu ați parafat treaba?
Ce problemă ai? Ascultă-mă, lucrurile cu Molly, merg bine.
Trebuie să te recuperezi după micul tău accident.
- Trebuie să te întorci în ring. - Sincer, sunt îngrozit. Ideea ca eu
să fiu gol în fața ei...
- Și ea tot goală. - Ce este înspăimântător în asta?
- Pentru că ați făcut introducerea, nu? - Da, cred că mă place.
- Chiar te place. - Mulțumesc.
Foarte frumos.
Dar eu nu vorbesc despre asta. O fată ca Molly, e superbă.
- Din cap până în picioare, nu? - Ce vrei să spui?
Vorbesc despre asta. Bine? Vorbesc despre asta.
- Și vorbesc despre asta. - Băieți! E în regulă.
Pentru că e curată, organizată... Cinstit, seamănă cu un japonez mic.
Orice ai face Devon, nu o privi direct.
Nu poate da greș. E ca un copil. Suav. Pare a spune..."Hei, pune gura aici. "
- E... tocmai s-a mișcat. - E doar o părere. Am vrut să ajut.
- Trebuie să mă duc la masă. - Kirky, pregătește-te. M-ai auzit?
Bine...
Nu voi păți nimic.
Kirky! Ar trebui să folosești un prosop cald.
Ca la vechile saloanele de frizerie.
- Ajută la păr. - Nu-mi place asta.
Kirk, dacă vrei să abandonezi misiunea, e super.
N-o pot abandona chiar acum.
Mi-am ras o treime din boașe. Arăt că naiba dacă mă opresc acum.
O razi întâi pe una și apoi pe cealaltă, sau pe amândouă o dată, de sus în jos?
- Taci din gură! - Tu să taci.
- Serios, rade-te ca pe față. - Nu pot. Fața mea nu are două
testicule agățate de ea. Dacă le avea, păreau ca o barbă amuzantă.
Kirk... Kirk?
- Ai nevoie de o mâna de ajutor? - Oh, la naiba!
- Treaba asta nu e gay? - Eu nu cred că e ceva gay.
Faptul că lași un heterosexual căsătorit să-ți bărbierească
testiculele, cred că te face cel mai macho din câți există.
- E ceva logică în asta. - Mulțumesc. Vrei să le ridici puțin?
Voila!
Aruncă o privire. Ce crezi?
Devon... arată enormă.
Ei bine, aplauze încă o dată pentru Adult Educations!
Poate și alte câteva piese favorite, poate alți artiști...
Nu? Doar mai multe urări... Să le mulțumim lui Penny și Molly
pentru organizarea celei mai bune petreceri
la care am fost eu invitat. Penny și Molly!
Acum pentru minunata sărbătorită, Katie McCleish, care a împlinit 21 de ani,
ce altceva pot să mai spun? Trăiește-ți viața.
La mulți ani, Katie!
Bucurați-vă de petrecere!
- Să reducem puțin ritmul. - Va sări până la tine, nu-i așa?
Nu știu, poate.
E timpul să dansezi cu mine.
Bună, Devon. Sunt Wendy, îți amintești?
Nu, nu. Cred că ne-am întâlnit la mitingul de astă vară.
- Ea e soția mea, Karen. - Bună, Karen.
- Sunt Wendey. Încântată. - Încântată.
Bine, eu plec.
Ce?
Uite, părinții mei. Să mergem să-i salutăm.
Bună! Tată.
- Ți-l amintești pe Kirk? - Da. Cum l-aș putea uita?
- Oh, de data asta...? - Da.
Domnule și doamnă McCleish, îmi pare sincer rău
pentru că ultima dată când ne-am întâlnit...
- Nu am creat cea mai bună impresie. - Nu, cu siguranță nu.
- Vă promit că voi repara asta. - Am auzit că petrecerea a fost ideea ta.
- Nu, totul a făcut Molly. - Cu ce te ocupi, fiule?
- E o poveste lungă... - Kirk lucrează în domeniul aviației.
Serios?
Lui Molly îi plac băieții la înălțime. La fel ca mamei ei.
M-am urcat și am făcut o evacuare de la 4500 de metri...
A insistat asupra faptului ca Molly să ia lecții de zbor.
Cum așa?
- Iată un pilot! - Ce mai faci, ticălosule?
- Mă bucur să te văd. - Și eu mă bucur să te văd.
- Cam, nu m-am gândit vei fi aici. - Glumești, am fost invitat.
- Ce surpriză plăcută! - Cât de frumoasă ești!
- Bună, Cam. Cum merge? - Ai văzut-o pe Katie?
- Să mergem la Katie. - Da, ne vedem acolo.
Mă bucur că v-am văzut, dle.
Ne vedem acolo.
Te deranjez?
Molly mi-a spus despre voi doi
și mă simt ca un idiot.
- Nu-ți face griji, omule. - Și eu am crezut că ești gay.
- A fost o glumă... - Ești amuzant.
- Mulțumesc. - Ai grijă de ea. E deosebită.
- Da, e perfectă. - Nu-i spune așa. Nu-i place.
- Pe lângă asta, nu-i tocmai perfectă. - Ce vrei să spui?
Ascultă,
n-o lăsa să te sperie. Prima dată când i-am văzut... defectul,
m-a deranjat, dar pe tine poate că nu, cine știe? Și totuși...
Să stai liniștit. Te vei obișnui, bine?
Baftă!
Nu, nu, stai. Acest lucru este foarte important.
- Ce este? - Nu pot să-ți spun, omule.
Va trebui să-ți dai seama singur.
Am plecat.
Interesant.
- E rândul tău. - Da.
La naiba! Nu prea am fost în ultima vreme la sală.
E în regulă.
Dumnezeule!
- Interesant! - Ce, ce? Nimic, nimic.
Ce este?
A trecut o vreme, de când n-am mai experimentat sexul.
Kirk, te rog. Boașele îți sunt bărbierite.
Știu. E un lucru nou pe care-l testez.
E o idee proastă. Mă simt ca și cum aș avea 11 ani.
Ce-ai spune dacă-ți arăt ceva care te-ar înveseli?
- Ar fi incredibil. - Bine.
- Promite-mi că nu vei râde. - Promit.
Bine.
La ce sa ma uit?
- Asta e? Ăsta-i marele tău defect? - Degetele lipite nu sunt un defect?
Bineînțeles că nu! Mă așteptam la anumite umflături pulsatorii,
sau o gheară de homar, un mic penis... nu știu...
Singurul dezavantaj este că nu poți purta sandale.
- Cine ți-a spus că am un defect? Cam? - Da. Și pot să-ți spun,
că ăsta e singurul lucru care te separă de perfecțiune.
Crezi că sunt perfectă? Așa că ai sperat să fie ceva în neregulă cu mine.
- Pentru ca să poți fi cu mine. - Privește dovezile, Molly.
Nu sunt atrăgător, nu am forme, nu știu să coordonez, nu am fost
niciodată în Europa, nu am absolvit colegiul, conduc un Neon...
- Îmi place Neonul tău. - Haide, Molly. Uită-te la mine. Sunt de 5.
Ăsta... e un 5, maximum 5. Nu poți sări mai mult de 2 puncte.
E o poveste de dragoste, toată lumea știe asta.
Chiar dacă tu ai fi fost de 9 și eu aș fi fost
- într-o trupă, dar ești un 10 cu plus. - Ce tot vorbești?
Nu știi nici cât de bună ești?
Probabil, crezi că toată lumea
primește lucrurile gratis ori de câte ori au nevoie și toată lumea este fericită
agreabilă cu ceilalți și toți prietenii și foștii iubiți sunt buni,
dar îmi pare rău să-ți spun că nu e la fel și pentru noi ceilalți.
Bine, Kirk. În mod clar ai probleme cu stima de sine.
Ți-ai mințit părinții în privința mea, chiar în fața mea.
- Nu, n-am făcut-o. - Kirk e în domeniul aviației?
E ca și cum ai fi spus că tipul care curăță rahatul de elefant la circ,
e în show business. Nu, e doar tipul cu rahatul de elefant.
Ăsta sunt eu. Nu voi fi niciodată pilot, și eu sunt fericit cu asta.
Și eu sunt în regulă cu asta. A fost totul bine, până acum 3 minute.
- Mă bucur că ești în regulă cu mine. - Kirk, ai dreptate. Poate că ești de 5.
Și știi de ce? Nu ai stimă de sine. Cel puțin un punct.
De fiecare dată când intră cineva în cameră, te compari cu el, minus încă un punct.
Ești un tip cu talent dar nu știi să-l folosești, minus cel puțin un punct.
Cum o vom ajunge? Oh, da! Ne așteptăm să aibă un defect
cu care ai putea compensa, minus toate punctele care au rămas.
Plec de aici. Degete lipite! Îți bați joc de mine?
- Kirk! - Fă-mi o favoare.
- Transmite salutări la Air Force. - Fostul meu iubit, Kirk...
- Știi de ce ne-am despărțit? - De ce? Nu v-ați putut decide care
dintre voi e mai frumos?
Nu, pentru că s-a comportat exact ca tine acum. Nu a putut accepta.
Se gândea că sunt perfectă, m-a urcat pe un piedestal
de pe care nu puteam coborî. Și mai știi ceva?
M-a înșelat. După aceea mi-am spus
- că nu voi mai fi cu tipi de genul ăsta. - Băieți de genul ăsta? Atunci ce?
- O să fii cu tipi ca mine? - Este ceea ce ai auzit?
- Că am ieșit pentru că te credeam sigur? - Da, te rog, continuă.
Deoarece credem că un tip care arată ca tine nu mă poate răni?
E ceea ce vrei să auzi, Kirk? Ești fericit acum?
Da, sunt extaziat.
Kirk!
Rahat!
- "Pentru că sărutul tău e pe buzele mele" - Nu, e "muzele."
- Nu, e" buzele". - E "muzele."
Buzele sunt cele mai bune lucruri din viață.
Bună, Kirk! Unde ai fost?
Ține-o, acordeaz-o.
La naiba! Așadar, sunteți Branson Bound.
Da. A fost ideea lui Marnie.
- Haide, Kirk. Să mergem. - Ne vedem mai târziu.
Relaxați-vă. Zborul spre Branson e peste 45 de minute.
- Pot găsi singur terminalul. - Bine.
Așadar te-ai întors la Marnie?
- Bună, prieteni. - Bună, idiotule.
Nu sunt permise lichide de peste 50 ml.
Cum spui tu.
Hei, piratule. Îmi împrumuți 20 de dolari? Vreau să cumpăr o protecție din aceea.
Da, sigur. Poftim.
- Glumești? - Poate părea ciudat, dar noi...
- Avem multe în comun. - La naiba!
Îmi pare rău. Nu ai nimic în comun cu oricare dintre
acești oameni. Uită-te la mine. Ești bine?
Crezi că într-adevăr vreau să fiu Branson Bound? Nu vreau.
Tot timpul mi-ai spus că nu eram destul de bun, ai avut dreptate.
Așa că, asta-i viața mea. Trebuie să plec.
Mă așteaptă, Marnie.
- Pe curând, băieți. - Pe curând, Kirky.
Ce?
Ce?!
La naiba! Tina Jordan.
Ține.
- Bună, istețule. - Bună.
Tina, vreau să știu acum de ce n-a mers relația noastră.
- Am clienți. - E important.
Am fost bun cu tine, nu? Am fost sensibil, când am făcut gripă
nu am ieșit tot weekendul. Îți amintești masajele?
Îți amintești mâinile mele pe spate? Așa?
Îți amintești cum am îngrijit acel animăluț?
- Micuțul Timotei? A murit. - Dumnezeule! Terry, poți să mă înlocuiești?
Da, sigur.
Mulțumesc.
Îmi place foarte mult de tine, doar că eu sunt 10 iar tu de 6...
De 7.
Bine, dar veneai de fiecare dată să vezi dacă aveam de gând să renunț.
Da, dar ai renunțat. De ce nu recunoști că nu am fost
destul de bun pentru tine?
Randy, ești destul de bun pentru mine.
- N-ai fost niciodată bun pentru tine. - La naiba!
Când mă întorc, vreau o porție de cartofi prăjiți.
Totul e mare, frate. Ți-am spus.
- Ai de gând să ceri...? - Vă pot ajuta?
- Dă-mi voie... - Nu ai autoritate în acest avion.
Atenție toată lumea. Paza își cere scuze, dar acest tip a făcut în pantaloni,
și este foarte jenat, așa că o să-l duc la sol. Haideți, dle.
Veniți cu mine.
- Ce faci? - Ascultă, m-am înșelat.
Tu cu Molly... trebuie să repari treaba. Paza vă mulțumește!
Crezi sau nu, dar asta nu are nimic de-a face cu tine.
- Dle vă rog să părăsiți avionul imediat. - Adică o să-ți cer eu să-mi părăsești
spațiul personal imediat. Du-te la naiba! Scuze, e a ta.
Vei fi arestat de Siguranța națională. Vei fi trimis la Guantanamo.
Da, îmi place Cuba. Îmi place mojitos.
Nu vrei să mergi la Branson cu acești idioți!
- Ne-a făcut idioți? - Uită-te la ei. Ea e însărcinată...
- Tipul ăsta are părul pe frunte. - Dragă, amintește-ți de copil.
- Da, fac asta pentru copil. - Nu fi erou!
- Acest lucru nu funcționează. - Nu funcționează centura!
Sunt cu familia mea, și acum sunt cu Marnie.
- Marnie e o ticăloasă, cu tot respectul. - Kirk, lovește-l! Spune măcar ceva.
Haide, să mergem. Ai avut dreptate în privința lui Molly. Este de 10, cu plus.
Dar te-ai înșelat în privința ta. Ești de 10. Așa că dă-ți un 3.
2.
- Ar putea fi un 2. - Vino, amice.
Ești cel mai bun tip pe care-l cunosc.
Nu te las s-o rupi cu ea. Ești de 10! Ascultă-mă Ești de 10!
Kirk, să n-o faci! Să n-o faci!
La naiba!
- Alo? - Bună, Penny.
Cine este?
- Sunt Stainer. Nu închide. - De unde naiba ai numărul meu?
- Lucrez la pază. Așa cum spuneam. - Nu, nu, nu! Să nu mergem mai departe.
Mai bine nu-mi ceri să ne întâlnim pentru că vei confunda ura mea pentru tine
cu un fel de flirt, pentru că se pare că n-am fost foarte clară...
Nu, nu, ai fost foarte clară. Pentru că și eu te urăsc.
- Bine. - Bine.
Despre ce era vorba... Kirk e în avion cu o altă fată, am încercat să-l dau jos
- dar m-au scos din avion. - Gafa ta, nu e problema mea.
Nu, amândoi am gafat. Le-am spus că nu puteau fi împreună
și au crezut asta. Acum, din păcate, am nevoie de ajutorul tău.
Haide, Patty! Pentru Dumnezeu! Nu mă abandona!
- Bine, să văd ce pot face. - Mulțumesc.
Scuze.
Îl vom vedea pe Dave Pouliak, mâine seară și sâmbăta printre altele...
Nu.
- Poftim? - Nu, nu. Stainer a avut dreptate.
- Stainer a avut dreptate. - Kirk!
Nu merg la Branson cu voi.
Sunteți familia mea și vă iubesc,
dar cu excepția lui Bob, sunteți cu toții o grămadă de lipitori
pe care nu mă pot baza.
O s-o găsesc pe Molly și
o să-i demonstrez că sunt suficient de bun. Așa că, să te ia naiba Debbie!
Să te ia naiba, Dylan! Să te ia naiba, tată!
Să te ia naiba... om de afaceri! Scuze.
Și mai presus de toate, să te ia naiba, Marnie!
Da, nu m-ai meritat. Piticanie urâtă și rea.
Așa că, să vă ia naiba pe toți!
Domnule, trebuie să vă așezați. Decolăm.
Nu știu dacă ați auzit discursul meu, dar trebuie să cobor.
Dacă deschidem acea trapă, plătiți o amendă de 25.000 de dolari.
25.000?
Ce veți face?
Mai aveți alte scaune libere?
E totul ocupat. Așa că, luați loc și puneți-vă centura.
Da.
Va fi un zbor lung, nu-i așa, piratule?
- Ce se întâmplă? Care-i urgența? - Molly, ce mai faci?
- Bine. - Nu.
Te întreb ce faci cu adevărat?
- Ești gata, nu? - Da. Unde mergem?
Pune-ți centura!
- Cineva să-mi explice ce se întâmpla. - În 10 minute, avionul lui Kirk va decola
spre Branson cu el și o fată groaznică.
- Marnie? - Da, să mergem.
- Dacă Kirk s-a întors la Marnie, nu merg. - În clasa a patra, am făcut în pantaloni.
De mai multe ori. Toată lumea a început
să-mi spună Stainer. Știi ce am început să port?
- Lenjerie de plastic? - În parte da, dar și Kirk.
Mi-a spus să-mi asum numele, să spun că mă cheamă Stainer,
astfel încât nimeni să nu mă rănească.
Unde vrei să ajungi?
Kirk e cel mai bun tip pe care-l știu, dar e ca un păianjen.
Îi este mai frică de tine decât ție de el.
Și are și picioare lungi. Uite, dacă-l vrei trebuie să mergi să-l iei.
- Ne mișcăm, unde-i pachetul? - Aici este.
Nu putem să-l scoatem din avion așa că trebuie să urci tu.
Mulțumesc, Stainer.
E atât de emoționant!
La naiba! Urmează-mă.
Scuzați-mă! Haide.
- Ce naiba faci, Stainer? - O urc în avion. Asta fac.
Ei bine, dacă nu are bilet la clasa I-a, la coadă.
Fuller, ai de ales. Te dai la o parte sau...
Te bați cu mine. Dar orice parte alegi, te avertizez... eu voi fi partea întunecată.
O să-ți smulg părul, te mușc de bărbie, o să-ți străpung ochii
cu o foarfecă confiscată, deoarece sunt nebun, ticălosule! Știi asta!
Ce alegi?
Da!
Vă rog să verificați centurile. Suntem gata de decolare.
Branson! A plecat.
- L-am pierdut. - Nu.
Nu trebuia să se întâmple. Nu funcționează.
- Da? - Sunt Jack. Oprește avionul.
Se face!
Ăsta este modul în care o facem.
Vino aici, scumpo. Avem de lucru.
Doamnelor și domnilor, vă vorbește căpitanul. Avem o problemă mecanică.
- Va trebui să eliberăm avionul. - Ce înseamnă asta?
Haide, Jack. Haide!
Haide, Jack!
Nu știu ce s-a întâmplat, dar te iert, și vom merge
la Branson și o să ne distrăm.
Am avut ceva la piept dar acum e bine. Acum s-a terminat.
Să ne prefacem că nu s-a întâmplat. De ce mergi așa de repede?
Kirk! Suntem tari, iubitule!
Până aici. Până aici! Ticălosule!
Stai, Kirk! Să te ia naiba!
- Kirk, unde ești? - Stainer, ai avut dreptate.
Am coborât din avion și plec s-o caut pe Molly.
- Sunt chiar aici cu Molly. - Ce?
Nu te putem găsi. Suntem la terminal. Întoarce-te, prostule. Suntem aici.
Bine, vin la voi.
Dumnezeule!
Ar trebui să fii cu ceilalți!
Isuse, Maria și Iosif!
- Bună. - Bună.
Ce faci aici?
Patty și Stainer au fost cu ideea.
Am știut că o să te găsesc...
- Kirk, taci. Lasă-mă vorbesc. - Bună idee.
Tu nu ești în formă.
- Da, știu. Nu asta am vrut să spun. - Ești dezordonat...
Nu ești absolvent de colegiu. N-ai fost niciodată în Europa, iar mașina ta
- e într-adevăr e de rahat. - Mulțumesc.
Ai avut dreptate. Ți-am cerut să ieșim
pentru că m-am gândit că voi fi în siguranță și nu
voi fi rănită. Și da, i-am mințit pe părinții mei
pentru că am fost îngrijorată de ceea ce puteau crede.
Îmi pare rău.
Sunt aici să-ți spun că nu-mi pasă dacă vrei să fi pilot, agent de securitate,
sau să curăți rahatul de elefant la circ, pentru că mi-a fost dor de tine
și vreau...
- Să fim împreună. - Isuse.
Ești pregătit pentru asta?
- Taci, Patty. - Tu să taci.
Nu-mi amintesc care a fost întrebarea, dar... Da.
Da?
Și mi-a fost dor de tine.
E un vechi proverb, îl știți? Cântecul e la fel de vechi ca rima.
- Credeți că poartă lenjerie intimă? - Gata, încetați!
Traducerea și adaptarea FlorinA - SubTeam